Шта се овде дешава? -Дошла сам да пробудим управника.
Припреми два грама хлорал хидрата. Кад почне да делује,
закључај пацијента и никога не пуштај унутра.
Сутра му радимо лоботомију...
Где је пацијент, како је могао нестати?
Кључеви су увек били код мене! -Неко је израдио дупликат!
Сутра пре смене, дођи код мене у канцеларију. -Опростите ми!
За ово нико не сме сазнати.
Где се налазим?
~И~ТРИ~И~
Мислиш да ћу је препознати? -Да, некада је била твоја.
Све ово време покушавам да ухватим корак за тобом?
Захвали ми се касније... затвори очи.
Мало ми је непријатно што не могу ништа видети...
За пет секунди отворићу очи! За четири, три...
Два, један.
Надам се да ће ми шума вратити моју сестру!
Пошто ми се не обраћа, идем полако...
Сећаш ли се Виле? -Наравно, баш је порасла.
Превише си је волела, зато је побегла. -Можда је то истина...
Сада овде живи, али је можемо увек обићи.
Наравно, добро је што су нас пустили да одемо раније,
зна ли ико разлог? -Нагађам да је пар ученика није дошло данас
а учитељица нам је рекла да не пијемо воду. -Никад је не пијемо.
Неисправна је.
Јеси чула да се Демјан сели из град с породицом? -Не.
Све је позвао да дођу код њега, мени је рекао да тебе позовем.
Не могу ићи, морам остати код куће.
Већ нас други пут испаљујеш.
Мајка ми је болесна. Видимо се сутра. -Ћао.
Већ пар дана мајка није изашла из куће и одбија да једе.
Мира више не прича са мном, не знам како да јој објасним
зашто се ово дешава мајци. Најгоре од свега
је што сам прихватила да ћемо остати саме. Али мајка је још жива
и молићемо се за њен опоравак...
Обећај ми да ћеш се бринути о мојим ћеркама.
Докле год буду живеле у граду, хоћу.
Ана, моли се Богу и ја ћу се молити за тебе.
Мораш се одморити, одспавај мало.
Како нам је мајка? -Стање је непромењено.
Али ћу се молити за њу. -Хвала вам што сте дошли.
Нико неће да јој помогне! Ни доктори јој не могу помоћи!
Можда је Бог жели к себи одвести, мораш бити спремна на то.
Она Бога и не занима!
Моја врата су вам увек отворена. -Хвала.
Његова вера неће мајку спасити. -Престани.
Он верује да хоће, треба и ми да верујемо.
Мати!
Плаши ме што смо остале саме.
Кад се опростимо с мајком, боље да напустимо дом. -Тако брзо?
Овде више ништа немамо, зашто бисмо остале?
Увек си маштала да путујеш. -Како то сад можеш споменути?
Миро, нећемо овде остати.
Видиш и сама, сви се разбољевају.
Даћу све од себе да сутра напустим ово сабласно место.
Нисам ни помишљала да ћу га напустити,
од како је мати умрла, све ми постаде страно.
Мира не жали да оде, она сматра да требамо остати у граду.
Да помогнемо болеснима. Али мати би све учинила да нас заштити.
То ћу сутра да кажем Мири, надам се да ће разумети.
Данашњу службу почињемо с поруком
из Посланице Галатима о духовној слободи. У којој пише...
Да не постанемо таоци сопствене патње
већ да уз пријатељство и љубав пребродимо губитак вољених...
Миро, обећала си да ћеш слушати попа.
Молитву почињемо речима из петог поглавља.
Драга браћо и сестре, позивамо Господа
да нам дарује велику ширину срца и светост ума.
Бог није створио смрт и не радује се када неко умре.
Свако живо биће које је Господ створио на овом свету,
подложно је спасењу. -Значи, наша душа не умире...
Оче, хитно вас требају у болници! -Објаснићу ти касније.
Хоћемо да идемо Миро.
Јеси ли добро? -Морам одспавати.
Зашто је ово нас задесило? Мири је све лошије, поново
ми не могу рећи како да јој помогнем. Боже, знам да ме сада чујеш.
Молим те... заштити моју сестру.
Последњих дана много спава
и одбија да једе. Требамо је сместити у болницу -Не.
Мора лежати у кревету, а ти се брини о њој. Болница је ионако препуна.
Или ви не желите ризиковати, шта ако није инфекција?
Не могу да је оставим саму. -Молим те, остани са мном.
Испратићу вас до врата.
Аја! Аја! -Овде сам.
Доведи попа Германа, желим га нешто питати. -Добро, али немој устајати.
Је ли рекла зашто ме жели видети? -Не, али стање јој се погоршава.
Шта је доктор рекао? -Ништа ново...
Коначно је Мира почела слушати попа Германа. Први пут је причала с њим.
Осећам да се удаљава од мене, као да то свесно ради.
Због тога се лоше осећам...
Како је? -Много је уплашена, буди са њом.
Шта се десило?
Желела бих да вратим време, да све буде као некад!
Миро, имаш јаку грозницу!
Здраво, Аја. -Здраво.
Требало је да ти стигне писмо јутрос.
Да, писмо... -Знаш да си већ требала напустити кућу?
Аја, мораш отићи у болницу, а сестра ти мора остати код куће.
Ко ће се бринути о Мири, треба јој моја помоћ. -Ово је наређење,
болесни се морају одвојити од здравих људи. И остати изоловани у кући.
Не бојим се инфекције, желим остати с њом! -Не можеш јој помоћи!
Одвешћу те сада у болницу.
Аја!
Нису вас требали раставити! -Обећали сте мајци да ћете се бринути о нама.
Да, али не знам како бих могао помоћи.
Таква су правила, мораш избећи инфекцију.
Попе, немојте закључавати врата, брзо се враћам.
Где си била? -Одвешћу те код попа Германа.
Тамо је сигурно... нико нас неће пронаћи!
Помоћи ћу ти. Морамо проћи кроз забрањену зону у граду,
држи се, ускоро ћеш се боље осећати...
Одлазимо чим Мири буде боље. Сутра ћу послати писмо тетки Ањи,
она је увек имала собу за нас.
Идем набавити неке лекове. Ако треба, отићи ћу и до суседног села.
Имам пара. -Паре нам неће помоћи.
Колико дуго је болесна? -Пет дана.
Буди уз сестру, ускоро ће нам Господ рећи шта да радимо.
Дуго је прошло откако си ми читала књигу. -Има само религиозне књиге.
Латински речник, црквена историја, Стари завет... Шта је ово?
Ово је нека чудна књига.
Шта си пронашла?
С шаманског гледишта, када је тело у пуној виталности
у њему нема места за деструктивну енергију коју називамо болест.
Господе, видиш у каквом сам стању сада.
Сумња ме тишти. Чуваћу моју тајну
да необавештени не би повредили себе и друге.
Истовремено желим помоћи Аји... Марија ми је увек била као мати
а њене кћери су ми као рођене сестре.
Не могу донети правичну одлуку, зато те молим за помоћ Господе.
Ти ниси Мира! -Немој ме спашавати..
Спаси остале!
Знам да нисам смела узети књигу без дозволе
али то је као знак судбине. У којој пише да се свака болест може излечити.
Значи да Мири могу помоћи. -Њено стање се погоршава.
Молим вас, дођите да ме посетите. -Доћи ћу...
Могу ли прочитати ову књигу, попе Хермане?
Можеш, али не овде. Навратићу, видимо се. Идемо...
Случајно сам је пронашла, то може помоћи мојој сестри.
Знам за шта је књига намењена. -Причаћемо о томе кући.
Преклињем вас! -Све ћу ти рећи, али не овде.
Увидела си да се та књига разликује од црквених начела...
У њој се такође ради и о Господу.
Никоме нећу рећи, обећавам. -Овај ритуал отвара врата
која су у подсвести свакога од нас. Иза њих је другачији свет који је
блиско повезан с нашим светом. Рођење бебе је битно са светску творевину.
За превазилажење страха и обнављању вере у особи.
Тако је могуће пребродити и најтежу болест.
Можете ући у њену свест и сазнати зашто је болесна?
Није то тако лако. -Помозите нам, попе Хермане!
Ово је веома опасна работа. -Опаснија од њене смрти?
Зато ћете и ви бити одговорни ако нам не помогнете. Због Мире, вас молим.
Знај да само блиска особа или члан породице може ући у подсвесни свет.
Сестра ти те тајне држи дубоко у себи
и мени никад неће та врата широм отворити.
Али знам како да вас повежем.
Да би се повезала с њом, мораш се сетити сваког детаља из прошлости.
Кад је била срећна, у невољи и уплашена. Мораш разумети њен свет...
И веровати у њега."
Реците ми, како то изгледа?
Попут сна, али да би открила зашто је болесна
треба ти доста енергије. Мислиш да си довољно снажна за ово?
Јесам, верујте ми. -Сестра ти је већ дуго болесна.
Значи да је њен свет испуњен боли и можда је сличан кошмару.
Што јој се дубље у свест увучеш, све тамније постаје.
Камлање ритуал је емоционалан доживљај
у који су укључени пацијент и шаман. Уз напоре да оде на други свет
шаман помаже пацијенту да измени своју стварност.
Укључујући и сазнање о болести. -Прво је ошишај.
Не бој се, учинићу све да ти помогнем.
Много ће те болети Аја. Запамти, шта год видиш, не смеш побећи.
Добро, али ви ћете увек бити уз мене? -Ја само посматрам.
Затвори очи!
Миро... ко те је завезао? -Бежи! Она ускоро долази!
Која "она"? -Погледај испод ћебета... мати ме изнутра једе.
Зашто ти мајка ово ради?
Јер сам крива за њену смрт! Требала сам јој помоћи!
Не, ниси је ти убила!
Таква је судба, биле смо беспомоћне!
Спремна сам да поделим те боли с тобом!
Мораш отворити врата.
Успела сам. Видела сам шта је унутра мори...
Твоја амајлија, била је овде.
Уз помоћ ње сам се вратила. -Она ти је помогла на исти начин.
Она и даље нема моћи. -Нек' се одмори, потребан јој је сан.
Ови симболи су хиљаду година стари,
поп Герман ми је то објаснио. Давно,
када је почео служити Господу, он се посветио
у потпуности судбини и људима. Сваком житељу је помогао,
најблискија особа му је био мали дечак.
Мали дечак је био сироче и Герман заузео очински став према њему.
Дечак се веома рано почео интересовати за духовна начела
и поп Герман је био сигуран да ће он следити његов пут.
Након неког времена, поп се суочио с горком судбином.
Коју ће шестогодишњак претрпети, јер се много разболео.
Пар недеље, поп се није одвајао од дечака
преусмеривши сву енергију на молитву... Али дечак је преминуо.
Први пут је посумњао у своју веру...
Питајући се: "Да ли ме Господ слуша"?
Зашто је умро?
Једне ноћи, када се поп Герман враћао кући
пред њим се појавио старац кога је је поп посетио пре смрти.
Да би му се исповедио и дао му свето причешће.
Али како је он још увек био жив?
Старац је то објаснио попу Герману. Пре пар недеља
поп је отишао на планину да нађе моћи исцељења.
Локални шаман му је рекао да не губи веру и поверио му је
тајне древне магије, Камлање.
Попе Германе, долази доктор који је покушао да нас раздвоји!
Не отварајте му врата, молим вас! -Не могу га слагати Аја.
Онда му немојте отворити врата, молим вас!
Немој бежати од ствари којих се бојиш.
Суочи се с њима.
Сећаш ли се нашег млина?
Често ме је он доводио овде да га задовољим.
Мати није знала шта ми ради...
Моја другачија крв му је подстицала жудњу.
Не могу ни замислити... -Волели смо га к'о властитог оца.
Запретио ми је ако ико буде сазнао, обесиће ме о ту греду...
Миро... -Имао је моћ нада мном!
Показаћу ти...
Они су живели у нашем селу.
Још увек живе, али не могу себи опростити због њега...
Сама сам то желела. -Сама сам то желела. -Сама сам то желела.
Сама сам то желела. -Сама сам то желела.
Сама сам то желела. -Ја то нисам желела!
Задиркивала сам га. -Задиркивала сам га. -Задиркивала сам га.
Немој себе кривити, он више није са нама!
Господ га је казнио!
Полако, Аја.
Где је она? -Ставио сам је на под.
Све више онемоћава.
И ти се све теже враћаш. -Да, али имам још енергије.
Није се пробудила! -Онда ниси пронашла главни проблем.
Она је проживела све оно што си ти видела.
Овај ритуал јој само погоршава стање. -Пусти ме да опет уђем.
Зар нећеш да се опоравиш мало? -Не, желим одмах да јој помогнем!
Мораш пронаћи њен највећи страх. У књизи пише,
кад прободеш срце њеног највећег страха, болест нестаје.
Ако га не пронађеш, она ће умрети. -Разумем.
Много си ми недостајала!
Нико није с нама, само нас две... Осећам се спокојно
Аја. Овде ти се ништа неће десити. -Мени? -Да.
Реци ми, чега се највише плашиш сада?
Да изгубим моју драгу сестрицу...
У књизи пише, кад се прободе срце највећег страха
болест престаје. Морам то урадити. Бојиш се да не умрем?
Аја, остани овде!
Мој нож!
Није овде... Како је она у својој свести знала да га овде кријем?
Миро, ускоро ће све бити као некад што је било...
Спасићу те! Убићу твој страх...
Мајко... Миро!
Аја...
Питаш се да ли сам стваран или сам део твоје маште?
Ако сам део твоје маште, која је моја мисија овде?
Али ако сам стваран, како сам овде доспео?
Аја, можеш а и не мораш ми одговорити. Ионако знам шта мислиш.
Где ми је сестра? -Тамо где је и оставих... у мојој кући.
Зар не желиш да знаш где се налазимо сада?
Самопожртвовање... Искрено, био сам изненађен.
Исправно си поступила Аја! Размишљао сам...
Зашто не можеш бити део мога света по Божјој вољи?
Престани се плашити или ћеш спознати свој највећи страх.
Једном кад чујем глас... то ће бити глас од самог Господа.
Све што је се мени и теби десило... -Молим вас, попе Германе...
Слушај ме! Мој дар је Божја воља.
Истина је да је Он створио наш свет у Својој подсвести.
И допустио изабранима да створе сопствени свет.
Бојим се да те не могу пустити...
Пожели Аји добродошлицу.
Децо моја, ви ћете бити Адам и Ева,
првобитни у мом новом свету...
Аја. Аја.
Видела сам их, бесвесни су лежали у подруму.
ГОДИНУ ДАНА КАСНИЈЕ
Увек ћу бити уз тебе. И чекаћу те док ми се не вратиш.
Сваки дан ћу се Господу молити за тебе. Аја, молим те, врати ми се...
~И~ТРИ~И~
Превод и обрада: Гале ~Посвећено мом оцу~